[Politisirene hylder]
- Det var der noget der trækker mig...
[Uhyggelig utydelig hvisken]
Op ad bjerget.
- Chris ville komme tilbage fra graven
bare for at beskytte ham.
- Det gør jeg virkelig ikke ved hvad det var.
Jeg kan ikke forklare det.
- Jeg sagde, "ingen vil tro på, hvad der sker."
[Uhyggelig stemme hvisker]
- Hun havde forudanelser før, men det her var så virkeligt.
- Hov!
- Hun døde ved sammenstødet.
- [Græd]
- Jeg bringer os tilbage.
Det er bag os.
[Uhyggelig hvisken]
- Vi havde været på besøg familie i Sacramento.
Jeg havde lige sat mig op i sengen og havde denne ting indeni mig
at jeg skulle hjem,
og så skulle jeg hjem.
Jeg følte bare, at der var det noget der trækker mig
op ad bjerget.
Vi hoppede ind i bilen. Vi kørte.
Det var sent.
Vi er på hovedvej 50.
Jeg kan ikke lide at rejse bjerg om natten.
Det blæser rigtig meget og snoet vej.
Du kan gå af vejen.
Jeg kiggede ud af vinduet.
Og mens vi går rundt om bullionbøjning,
i siden af ​​vejen, jeg se denne sorthvide ting.
Og jeg vidste ikke, hvad det var.
Og da jeg var lige ved det,
Det kunne jeg fortælle det var en kvinde.
Hun var nøgen, helt nøgen,
og virkelig hvid.
Jeg ved, at jeg så hende på den vej.
[Delikat instrumental musik]
♪ ♪
[Utydelige ekkoende stemmer]
- Okay, fortsæt.
- Hvad tror du, bedstefar er? - [Fniser]
- Jeg har to børn. Christine var den ældste.
- Det er lidt glat.
- Christine var meget sprudlende, meget udadvendt,
meget selvstændig.
- Pas på grenen. - Åh, hold op!
- Chris har en lille dreng, Nick.
- Åh, er du okay? - Jeg fik det.
- Hun var en mor, der hver lille dreng ville elske at have.
Begge: En, to, tre, Whoo!
[Latter]
- Chris var virkelig ambitiøs.
Hun havde et par jobs og tog sig selv gennem college.
Og da hun endelig blev færdig, hun fik job som advokatfuldmægtig
600 miles væk nede i det sydlige Californien.
- Åh, I har det sjovt, hva'?
- Okay, jeg skal virkelig gå. - Okay.
- Endelig kom tiden hvor hun skulle rejse.
- Elsker dig. Okay, hav det sjovt.
- Det var lidt trist... - Okay.
- At se dem gå, men det var en lykkelig tid
fordi hun havde hvad hun arbejdede for
for så hårdt.
- Vi ses senere.
[Sammen] Okay, farvel!
- Kør sikkert! - Vi ses!
- Chris sagde, hun ville ring til os om et par dage.
Og vi sagde, "okay, intet problem."
[Telefonen ringer]
- [stønner] - Hvem er det?
- Onsdag morgen, vi fik et opkald fra en ven af ​​Chris.
- Hej?
- Hun sagde, "hej, Chris er her ikke.
Det skulle hun være her. Er I ligeglade?"
Og jeg sagde: "Nå, hvad taler du om?"
- Hun har nået sin vej ned til det sydlige Californien.
- Og hun siger, "nå, det var hun skulle være her mandag,
og her er den onsdag morgen."
- Ja, ja, det prøver jeg opspore min datter.
- Så ved du, vi begyndte at blive lidt bekymret.
De kunne være hvor som helst.
- Jeg spekulerer på, om du har rekorder...
- Ringede til hospitalerne.
Vi ringede til politiafdelingen.
- Ja, det vil jeg gerne melde en savnet person.
- Deres svar var, "Nå, det er kun 48 timer,
og vi får 200 ringer sådan en uge."
De sagde mere eller mindre, "Nå, hun dukker op.
Du skal ikke bekymre dig om det."
- Første gang jeg hørt om denne sag,
Jeg arbejdede for El dorado amtsfogedafdelingen.
Og min opgave på tiden arbejdede patrulje...
Kirkegårdspatruljeskifte.
- Vi har en savnet person.
Vi fik en voksen kvinde rejser med en ung dreng.
Ukendt kørselsretning.
- Sagen med Christine var oprindeligt bare
en mor og hendes søn, der var flytter til det sydlige Californien.
- Familien aner det ikke hvor de kunne være gået hen.
- Der er meldt folk mangler hele tiden...
Du ved, hver dag i hele dette land.
- Fik også en overfald med kniv.
- Der var ingenting ud over det sædvanlige.
Jeg troede, det var bare en anden... jeg hader at sige det...
Men der mangler en rutine personer melder.
- Det var sådan, "okay, hvad gør vi nu?"
Vi delte løbesedler ud,
og vi gik alle steder...
Om det var en restaurant, et hjem,
tankstation, indkøbsmarkeder.
Vi fortalte folk, at vores datter har været forsvundet
i tre dage.
Og hvis de havde set hende,
ring til os.
- [gisper]
[Telefonen ringer]
- Vi var hjemme da telefonen ringede,
og det var min svigerinde, 600 miles væk.
- Hej Karen.
- Dave? Jeg havde lige en frygtelig drøm.
- Hun kalder lidt hektisk
og sagde, at hun havde en drøm.
- Det var mørkt. Der var lys.
- Hun kunne se Nicky,
nogle lys, sagde hun.
- Nej, det var Chrissy ikke i den. Det var bare Nicky.
Og tallet 16 beholdt dukker op igen og igen.
Det var sådan to, tre gange, Jeg blev ved med at se dette nummer 16.
- Hun blev ved med at se en nummer 16 dukker op.
Dengang gjorde jeg det ikke ved hvad "16" betød.
- Bare prøv at bevare roen.
- Drømmen var levende nok til at hun troede på det.
- Ja, men det er jeg nødt til kom ned for at se dig.
- Hun havde forudanelser før, men dette var så virkeligt,
hun vidste, at hun ville finde dem.
[Utydelig radiotransmission]
- I fredags var jeg opsøgt af detektiven
det havde været tildelt denne sag.
Og det havde han måske mistanke om
hun stoppede ved en af ​​de hele natten, 24-timers tankstationer
i placerville at fylde sin bil op.
Der var, tror jeg, fire tankstationer
i dette nærområde vi ledte efter.
Og jeg begyndte at spørge dem hvis de havde nogen erindring
af at se dette pige, dette køretøj,
hvis noget lød bekendt eller lignende til dem.
Jeg husker at gå til tankstation i placerville,
og jeg husker specifikt går ind og ekspedienten...
Han var en yngre fyr der arbejdede der.
- Dette område ca for to, tre dage siden.
- Åh, ja, ja. jeg huske at have set dem.
- Du så dem. - Ja.
Han huskede hende.
- Hvornår? - Øh, for et par dage siden?
- Og han genkaldte bilen.
Han huskede en lille dreng var hos hende.
- Bare hendes søn ventede i bilen.
- Han vidste det ikke nummerpladen.
Han vidste ikke om det matchede, men pigen,
billedet at var på flyveren,
syntes at ligne pigen som han huskede at have
en samtale med.
- Rapporteret at komme af dette område for to eller tre dage siden.
- Åh, ja, ja. jeg huske at have set dem.
- Så du dem? - Ja.
- Han huskede hende. Han genkaldte bilen.
Han huskede en lille dreng var hos hende.
- Hej. Hvordan har du det i aften?
- Han sagde, at hun købte et par sodavand,
og de havde nogle små snak... "hvor skal du hen?"
- Det skal jeg Californien til et nyt job.
- Og han husker hende siger hun er virkelig træt,
men hun er nødt til at køre.
Hun skal op og se en ven, du ved,
og skal lave der kører op ad motorvej 50.
Han huskede specifikt især to ting:
Hun er træt og hun skal køre
gennem disse blæsende bjergveje at gå derop
at gå til en ven.
- Tak.
- Alle mulige ting kom ind i mit sind.
Det kunne hun have været involveret i en ulykke.
Hun kunne have kørt af vejen.
Hun kunne have haft bilproblemer,
og en anden kunne have du ved, stoppede for at hjælpe hende,
og endte med at tage hende og bilen.
Det var vi bekymrede for, gjorde kommer hun måske ud for en ulykke?
Mødte hun med noget grimt spil?
Jeg mener, et hvilket som helst antal ting kunne være sket.
[Uhyggelig hvisken]
- [suk]
- Vi havde været på besøg familie i Sacramento.
Og omkring 2:00, I vækkede min mand
og fortalte ham jeg havde brug for at gå hjem.
Jeg begyndte bogstaveligt talt ryster ham vågen.
- Vi er nødt til at gå. - Hvad? Hvad for?
- Jeg skal hjem. - Kan vi ikke bare gå i morgen?
- Og han sagde, "nå, kan vi ikke vente til i morgen?"
Og jeg sagde, "nej, jeg vil gå nu."
- Hvad er der i vejen? - Jeg ved det ikke.
- Jeg var nødt til at tage afsted lige nu.
Normalt ville jeg have gik lige i seng igen,
men jeg bare...
Blev ved med at genere ham indtil han endelig sagde okay.
- Okay, vi går.
- Jeg havde det bare sådan var noget der trak mig
op ad bjerget.
Når du kører fra Sacramento til Lake Tahoe,
det bliver til bjerge.
Vi er på hovedvej 50.
Det var mærkeligt, for det gør jeg ikke som at rejse på bjerget
om natten.
Det blæser virkelig og snoet vej.
Og du kan gå af vejen.
Jeg kiggede ud af vinduet.
Og mens vi går rundt om bullionbøjning,
i siden af ​​vejen, jeg se denne sorthvide ting.
Og jeg vidste ikke, hvad det var.
Og da jeg var lige ved det,
Det kunne jeg fortælle det var en kvinde.
Hun var nøgen, helt nøgen,
og virkelig hvid.
Jeg kan se hendes krop,
og det kan jeg se det var en kvinde...
Men jeg kunne ikke se hendes skygge.
- Jeg har lige set en død kvinde ved siden af ​​vejen!
- Hvad? Hvad?
Vil du have mig til at stoppe?
- Min mand ville stoppe.
Og han sagde, at han ville gå tilbage
fordi han kunne måske hjælpe hende.
Hvad hvis hun ikke var død, og jeg havde fortalt ham,
nej, jeg ville ikke tilbage.
Hun kan være et trick, du ved.
Hvad hvis nogen var med skoven venter på at komme ud
og så tag vores bil, eller tag os med bilen,
eller dræbe os?
Jeg bad ham venligst finde den nærmeste telefon.
- Der er en telefon lige her.
- Vi kørte videre ca endnu en kvart mil.
Der er en ranger station oppe på bjerget.
Og jeg ringede 911.
- Hej, jeg vil gerne, øh... Anmeld en...
Et lig i siden af ​​vejen.
- De fortalte mig, at nogen ville være der og komme ind i lastbilen
og lås døren.
- [Græd]
- Vi sad i bil, og vi ventede,
som virkede som timer, hvilket sandsynligvis kun var få minutter.
[Politisirene brager]
Politibilen holdt op.
Og jeg sprang ud af bilen og jeg fortalte dem
at jeg havde set en nøgen dame i siden af ​​vejen,
og hun var virkelig hvid, og jeg troede hun var død.
Betjenten fortalte mig, "tag os derhen,
men hold dig 200 yards tilbage."
Vi trak os ud af parkeringsplads, og vi kørte.
Og så sagde jeg, "Nicky, det er det.
Der er guldbarrer foran."
Han havde et stort søgelys, og han kiggede.
Og så kom han ned igen
og fortalte mig, at de ikke havde fundet noget
og at vi skulle tage hjem.
Og jeg fortalte endda min mand, som jeg ikke troede
at de troede på mig og at de troede jeg var skør,
og de formentlig har lige stoppet søgningen.
Men jeg ved, at jeg så hende på den vej.
- Hej, gutter.
- Hej, hvordan har du det? - Hvordan går det?
- Ikke dårligt.
- Senere i skiftet det nat mødte jeg betjentene
der var gået op til kalde det Deborah hoyt lavede.
- Hvad sker der med bullion bend, seriøst?
- Vi spekulerede.
Jeg mener, måske hun forestiller sig det;
måske er det en praktisk joke.
- Okay, det var hun også nødder? Jeg mener, var hun...
- Nej, hun var meget overbevisende.
Som om hun så noget.
- De troede på hende.
Det var ikke som om de havde afskediget hende som et smækker job,
men de troede hende.
- Vi kom ind i huset,
og jeg lagde bare på min seng og blev ved med at græde.
Jeg blev ved med at prøve gå i seng, men...
Hun blev ved med at dukke op i mit hoved.
Synet af hende bare blev ved med at dukke op i mit hoved,
og da det gjorde, jeg ville vågne op og græde.
- Jeg blev ringet op for at gå tilbage til amtsfogeden.
Jeg mødtes med tanten og onkel til Christine skubish,
som lige havde brugt alt natkørsel op til placerville
fra det sydlige Californien.
- Okay, det vil vi gerne hjælp. Hvor kan vi tage hen?
- Det var de naturligvis bekymret,
for Christine og for Nicky,
fordi ingen havde set eller hørt fra dem.
Og de havde antydet til mig, at de ønskede
at starte deres egen søgning.
- Highway 50, okay. Vi tager derhen nu.
- Nej, du kan ikke tage dertil.
- Og jeg anbefalede at de får hvile.
De var begge meget trætte.
Få noget søvn og start frisk når solen står op.
Mens jeg snakkede med dem, jeg blev mere mistænksom
at der kunne være en forbindelse
mellem denne nøgne kvinde og Christine skubish.
Jeg havde lige en sjette sans.
Jeg tænkte: "Jeg går op ind i det område og søg mig selv."
[Spøgende instrumental musik]
♪ ♪
- Og det var jeg desperat til finde hende sammen med min kone.
Mens tiden klikkede på,
begyndte vi at få mere og mere bekymret.
Det vidste vi der var sket noget,
men vi vidste ikke hvad.
[Intens instrumental musik]
♪ ♪
- Da jeg kørte derop, åbenbart er solen ved at stå op.
Det bliver lysere.
Jeg nærmede mig bullion bøje område.
Dette er området, som Deborah hoyt havde fortalt betjentene
hvor hun havde set denne nøgne kvinde.
Jeg ledte efter hvad som helst det var ud over det sædvanlige.
Det kunne have været affald på vejbanen
det almindeligvis ikke ville være der.
Det kan være skridmærker væk fra siden af ​​vejen.
Alt, hvad der ikke er normalt på motorvejen,
Jeg ville stoppe og undersøge.
Engang kom jeg ind i bullion bøje område, jeg bremsede min bil.
Jeg så en lille tennissko, som et barns tennissko,
på vejen.
Jeg tænker, "hvad er det odds på, at dette er Nickys sko?"
Jeg mener, dette er præcis placeringen
som jeg havde fået at vide sagde Deborah hoyt
hun så en nøgen kvinde på skulderen.
- Jeg kunne se ned og faktisk se
at dette var en meget stejl nedstigning.
Og der var dig ved, store fyrretræer
alle blandede sig der.
Og mens jeg kigger ned, Jeg begyndte at se affald.
Det var da jeg så den røde bil.
Hele taget havde været skrællede tilbage på denne bil,
og så hele toppen en del af bilen manglede.
Det var væk.
[Spændt instrumental musik]
♪ ♪
Jeg kom rundt for at se om der var nogen derinde.
Jeg indser på det tidspunkt
dette er faktisk Christine skubish.
Jeg nåede frem, og jeg prøvede at mærke efter en puls.
På det tidspunkt vidste jeg det at hun var død.
Hun var død.
Hvad generede mig mest om dette,
ikke at se Sådan Christine
men kigger på tværs af bilen...
Det var det, der virkelig fik mig.
Det havde han i bund og grund dødens blik.
Han havde ingen livet, ser på ham.
Jeg tog mit lys, og jeg skinnede mit lys i hans øjne
for at se, om der er nogen reaktion.
Og jeg så ingen reaktion, intet elevskifte.
Jeg mærkede ikke en puls.
Det troede jeg på Nicky var også død.
- [Hallende gisp]
- Og så lagde jeg mærke til det at hans bryst,
som han lægger, hans brystet steg en lille smule,
som om han trak vejret.
- [raspy vejrtrækning]
- Og jeg tænkte mig spillede mig et puds.
Jeg troede, jeg så ting.
Og så kom jeg tæt på,
og det kunne jeg faktisk føle overfladiske vejrtrækninger.
- [raspy vejrtrækning]
- Og jeg sagde, "åh, min gud. Han er i live."
- Nicky, bliv hos mig.
Nicky, bliv hos mig.
- Jeg med det samme kom i radioen.
- Jeg har brug for en e.M.T. Ned her hurtigst muligt.
- Jeg prøvede at holde hans hånd.
Jeg sagde: "Nicky, hvis du kan hør mig, klem min hånd."
- Bliv hos mig, nu. Bliv hos mig.
- Jeg prøvede at få fat i ham at interagere med mig.
- Kom nu, Nicky.
- Jeg fortsatte bare at gentage sit navn.
- Bliv hos mig.
- Og jeg fortalte ham, "du bliver okay."
En anden stedfortræder dukkede op,
og jeg ringede til ham ned til hvor jeg var.
Jeg fortalte ham hvem Nicky var,
og jeg sagde, "du har at blive her hos ham.
Du ved, jeg er bange familien kommer."
Jeg ville ikke have dem til at se
tilstanden af Christine eller Nicky.
Og ganske rigtigt, Karen kom.
- Bliv tilbage, tak. - [Hukkende]
- Nicky er okay.
- Og jeg var nødt til at stille op mine hænder og siger "stop."
- Bliv tilbage, bliv tilbage. Lad os gå tilbage op ad bakken.
- Jeg holdt lidt om Karen, og jeg så hende i ansigtet,
og jeg sagde til hende, "den bilen er hernede.
Jeg fandt begge dele Christine og Nicky."
- Pas på dit skridt, pas på dit skridt.
- Og så måtte jeg fortælle hende det.
Jeg sagde: "Christine nåede det ikke.
Christine døde."
- Det er okay, det er okay. Det er okay.
- Åh, min gud, Christine!
- "Men Nicky er i live."
- Du er okay, kammerat. - Okay.
Okay. - Lad os få dig hjem, kammerat.
- Er alle klar? En, to, tre.
- Det er okay, Nicky.
Vi får dig sikkert hjem.
- Brandmændene, paramedicinerne,
de lavede alle behandlingerne, nakkestøtten, alt,
og læg ham på en flad ryg bord for at få ham ud derfra
og læs ham i en ambulance.
[Utydelig radiotransmission]
- Vi fik telefonopkaldet.
De fandt Chris og Nick.
Og min kone blev ved med at sige, "Nå, hvordan har de det?
Er de okay?"
Og jeg var nødt til at fortælle hende...
"Brenda, Chris er død."
- Tidligere i dag reagerede politiet
til en dødsulykke på motorvej 50.
- Min mor kom for at fortælle mig det
Jeg havde brug for at se noget på tv.
- 23-årige Christine skubish og hendes søn, Nicky,
forsvandt for fem dage siden.
Deres bil blev fundet i en kløft.
Christine blev udtalt død på stedet.
- Jeg så op, og Jeg så kvinden
som jeg havde set på siden af ​​vejen.
- Bemærkelsesværdigt Nicky overlevede i fem dage
uden mad eller vand.
Hun havde det samme bløde ansigt,
og hvis du kan forestille dig hendes øjne lukkede,
det ville have været hende.
- Kvinden der Deborah hoyt sav
ikke kunne have været Christine skubish
fordi den nat Deborah hoyt så denne kvinde,
Christine skubish havde allerede været død i fem dage.
- Ligesynets rapport indikerede at døden var øjeblikkelig
og at hun døde ved påvirkningen.
Christine skubish aldrig tog sit tøj af,
klatrede aldrig op ad bakken,
aldrig løjet på side af vejen,
gik aldrig tilbage ned og fik rettet op
og satte sig tilbage i bilen.
Intet af det skete.
Hun lå død i den bil i fem dage
før Deborah hoyt nogensinde så nogen i siden af ​​vejen.
- Når jeg går ind i værelse, jeg kunne se ham der,
og han prøvede at holde hænderne op, som "far".
- Far!
- [Griner] Nicky, se på dig.
- Og han var bleg, mager,
men han havde et smil på læben.
Jeg gik derover,
og ikke griber ham hård eller stram,
men holdt ham bare som forsigtigt... Som en baby.
[Klapper]
Og det er som om, vi var glade.
Selvom vi mistede vores datter,
det var vi glade for Nicky var der stadig.
- Omkring 17 år er gået
siden ulykken skete.
De fleste af tingene som jeg husker
er bare mange blinker, mest billeder.
De er meget levende.
De tidligste... Jeg husker at være
hos mine bedsteforældre hus med min mor.
Jeg husker dem have en samtale.
Jeg ved det ikke helt hvad det handlede om.
Det er omtrent det tidligste hukommelse, jeg har.
Det nærmeste minde der sker derefter
er af selve ulykken.
Jeg husker vælter ned ad bakken.
[Knuser og glas går i stykker]
Det er bare træ efter træ efter træ.
Vi var bare rammer dem frontalt.
Jeg kan lige huske, at jeg vågnede og sidde på passagersædet
ved siden af ​​min mor.
Jeg husker ikke ved hvad man skal tænke.
Kigger på min mor og bare troede lidt hun sov.
Jeg tænkte ikke noget mere end det...
I hvert fald ikke, hvad jeg husker.
Jeg kan huske, at jeg så lys.
Og det husker jeg bare der var noget der.
Der var noget rigtigt ved siden af ​​bilen hele tiden
ved siden af ​​min mor.
Jeg har en meget distinkt og et levende billede af det
i mit hoved.
Jeg mener, det var bare et lys.
Det var et stort lys.
Og så igennem bagruden på selve bilen,
Jeg kunne også se det samme ved siden af ​​vejen.
Og den havde en silhuet.
Der var ingen specifikke funktioner,
men jeg så en tændt omridset af en krop.
[Uhyggelig utydelig hvisken]
Det var aldrig noget det skræmte mig.
Og jeg følte ikke bange da jeg så det.
- To uger senere, Brenda og Jeg besluttede at gå til ulykkesstedet
for at se om der var noget andet, der blev efterladt dernede
bagved stod Chris's.
Det ville vi sikre os vi fik alt ud derfra.
Da jeg steg ud af bilen, der var en lille milemarkør
der stod "16 miles" med en pilen peger på placerville.
Så vidste jeg, at min søster havde ikke en drøm.
Det var en forudanelse.
- Tallet 16 blev ved med at dukke op.
- Og det hele startede giver mening
da jeg begyndte at tilføje stykkerne.
- Når du lægger alt brikker i puslespillet sammen...
Du tager drømmen som min tante havde,
tilsynekomsten som Debra Hoyt så...
- Jeg har lige set en død kvinde i siden af ​​vejen.
Og lysene, som jeg så rundt om bilen...
Det måtte have været en engel.
Om det var Guds hånd
eller bare en mor passer på sin søn,
Jeg ved det ærlig talt ikke, men det var noget.
Det var noget større end mig,
større end noget andet som jeg nogensinde har troet.
- Jeg synes absolut noget specielt skete her.
Folk har spurgt før,
"er det her nogle et slags mirakel?"
Ja, jeg tror, ​​det er et mirakel.
Det er en hel række serier begivenheder, som jeg ikke kan forklare.
Og jeg ved det ikke. Jeg har ofte tænkt over det.
Jeg har bare ikke svarene.
- Jeg ville komme ind i heliporten
og preflight helikopteren.
Så ville vi nøjes ind og prøv at måle,
lytter til politiradioen,
hvordan dagen forløb.
- Alex, kopierer du?
- Jeg arbejdede med en ny besætningsmedlem, Kenny downs.
Det havde han ikke enhver flyveoplevelse,
og mit job var at vejlede ham og vis ham rebene.
- Jeg havde kun været i enhed et par uger.
Så det var ligesom at have et helt nyt job.
Vi bemærkede meget hurtigt det var en meget stille nat.
Omkring 10:30 eller 11.00 den aften...
- motoren er tændt.
- Vi besluttede, at vi skulle tage helikopteren op
og laver vores rutinepatrulje.
- Anmoder tilladelse til at tage afsted.
- Gør vores tilstedeværelse kendt.
- Air one, det her er nordtårnet. Du er klar til at svæve taxa.
- Kopier det.
- Få os i byen, se hvad der sker.
- Kenny og jeg fløj.
Kenny skinnede med lyset,
tjekker for noget det kan være usædvanligt.
Tjek tagene af virksomheder, skoleområder,
og motorvejene og veje.
- Motorvej ser fint ud. Ingen trafik.
Ikke meget, Kenny.
Alt klart lige nu.
- Radioen var stille.
Der var ikke mange aktivitet på gaden.
- Lad os gå lidt længere ud og se hvad der sker.
- Der var nærmest intet på himlen.
Det var bare langsomt nat hele vejen rundt.
- Så det skulle man ikke tro den nat ville være en nat
som du ville huske resten af ​​dit liv.
- Over mod vest, vi skal gå over og vi tjekker ind
på containerpladsen.
Sving dit lys omkring den side.
Lad os holde øje for hvad der sker.
- Vi havde fløjet efter omkring 45 minutter til en time.
- Air one, vi har en indbrud i gang
på beutil vej.
- Kopier det.
- Der kom et opkald ud var et indbrud i gang.
- Og det er omkring tre miles nordpå, tror jeg.
- Da vi kom nærmere,
som kun handlede om et par minutter,
tre minutter væk,
Jeg så et lys flimre.
Betjenten var lyser med sin lommelygte,
slukker og tænder,
og jeg kunne fortælle hvor vi skulle hen.
- Okay, det er beutil kommer lige herover.
- Vi var der næsten.
- Vær opmærksom på alt personale, det er en falsk alarm.
- Og det fortalte de os det var en falsk alarm.
- Kopier det.
Falsk alarm, Kenny.
- Okay, jeg skal bring os så rundt.
Vi tager tilbage til base, hvis det er tilfældet.
- Det besluttede vi, at vi ville bare gå tilbage til heliporten
og tag en pause.
- Kentucky a.T.C., dette er air one.
Vi er fire miles ret sydvest for...
- Roger det, luft en. Du er klar til at lande
på helikopterplads tre.
- På vej tilbage til heliporten,
vi gik over en gruppe træer.
Vi ryddede denne klump af træer,
og jeg så noget meget usædvanligt.
- Hvad er det? - Hvad er hvad?
- Kig over til venstre.
- Jeg kan huske, at Kenny sagde til mig,
"Kenny, hvornår gjorde det det tårnet komme derud?"
Og jeg sagde, "tårn? Hvilket tårn?"
"Ja, det tårn med lyset på."
- Der er ikke noget tårn der.
- Han sagde, "hvad er taler du om?"
Jeg sagde, "det lige der." Så jeg satte lys på det.
- Og jeg kiggede over og så en glødende genstand.
Og jeg sagde, "hvad er det?"
- Det er helt sikkert ikke et lys på et tårn.
- Jeg blev lavere og lidt tættere på.
- Det var meget lyst.
Den havde en pæreform.
Det satte sig bare der.
Så vi var sådan set står over for hinanden.
Den kiggede på os, og vi kiggede på det.
Jeg blev ved med at spørge Kenny, "hvad er det her?"
- Se det.
- Vi kunne bare ikke tro det hvad vi så.
Det begyndte at tage højde...
Kommer op på omkring vores højde.
Det stoppede et sekund.
Det kiggede lidt på os, lidt over for,
og så startede det går til højre...
Og så til venstre.
- Wow, det har jeg aldrig set noget lignende.
- Okay.
- Det svævede lidt som vi gjorde.
Så vi var sådan set stod over for hinanden.
Og så pludselig, det starter bare med warp-hastighed.
[Sonic boom]
Og går bare, som, en halvanden kilometer på et sekund.
- Åh, min gud. - Det tog fart.
- Som den forsvandt fra mit syn,
det skulle gå 600 miles i timen.
- Vi kunne bare ikke tro det.
Hvad er det her?
Det ville forlade, og det ville være lige tilbage.
[Skarp hvæsende]
- Jeg så en helikopter svæve over g.E. Ejendom.
Jeg kunne se, at det var det en politihelikopter.
- Hvad har du foregår over på g.E.?
Jeg er på tværs af gade i parken.
- Jeg sagde, "fyre, jer alle sammen nødt til at komme herover.
Vi har noget, der jagter os. Vi er i g.E. Parkeringsplads."
- Du ved, jeg gik videre ejendommen for at få et bedre udseende.
Og du ved, jeg se helikopteren,
og så til den ene side I se en slags svagt lysende lys.
- Joe, vi ser det her orange glød op på himlen her.
Kan du se hvad vi ses, Joe?
- Jeg ser det overalt omkring dig.
- Du ved, jeg taler til Kenny i radioen,
og du ved, det er vi dybest set spørger ham,
"hey, hvad er det, gutter?" Du ved, "hvad ser du?"
- Det er bag os! Bag os.
- Jeg hører, "Kenny, det jagter os!
Den jager os!"
- Jeg bringer os tilbage. Bringer os tilbage.
- Air one, det har jeg ingen anelse om hvad det er.
- Jeg tænker, "den her ting kommer til at ramme vores halerotor."
- Fortsætter bagud. Jeg kan ikke holde den foran.
- Jeg bliver til det.
- Bliv ved, luft en. jeg aner ikke hvad det er.
- Vi jagter den.
Jeg kiggede ud af min forrude.
Jeg vil gerne vide, hvad det er.
Hele tiden, du ved,
Jeg jagter det her objekt og alt,
tingene blinker gennem mit sind.
Er det et fly, en ballon?
En slags fly?
Jeg kan ikke holde øje med det fordi de bevæger sig,
og det er jeg nødt til flytte for at prøve at følge med
og se nærmere på det.
Jeg kører ret stærkt...
Som jeg zigzagger gennem bygningerne.
Det begyndte at blive længere og længere væk fra mig
hvor jeg ikke kunne holde op med det.
- Det sidste øjeblik, det var utroligt.
- Den svæver lige foran os.
- Den svæver. - Hov!
- Hvad fanden er det?
- Åh, min gud.
Lige pludselig der kom ildkuglerne.
- Hov!
- Hvor blev det af?
- Da den skød ud,
de forblev lige afstand til hinanden.
- Se det. - Der er en anden.
- Da de skød disse ildkugler ud,
den ene passerede aldrig den anden.
Det stod lige i kø.
- På samme tid,
Jeg banker helikopteren hårdt til venstre og drejende
fordi jeg ikke ville disse genstande til at ramme os.
- Jeg ser disse svage ildkugler bare en slags sprøjt ud.
- Til den tid kommer jeg tilbage op og rundt
for at se, hvor det gik hen.
Og det var væk.
- Hvor blev det af? Kenny? Kenny?
Hvor blev det af? - Jeg ved det ikke.
- Og det var vi siger, "hvor er det?"
- Kenny, ser du noget? Jeg kan ikke se noget.
- Der var ingenting. Den forsvandt bare.
Vi kredsede om området og kunne ikke finde spor af noget.
Lige som det så ud i begyndelsen,
den var væk på et øjeblik.
- Engang den uidentificerede flyvende objekt forsvandt,
vi besluttede at gå ind.
Der var ikke en meget samtale.
- På det tidspunkt er jeg bare lidt forvirret, du ved.
Hvad var det?
Vi prøver at sige at dette ikke var en u.F.O.
Og vi kunne ikke gøre det.
- Tror jeg på u.F.O.S? Absolut.
- Det gør jeg virkelig ikke ved hvad det var.
Og jeg kan ikke forklare det.
Men jeg så en uidentificeret flyvende objekt.
Reparation og synkronisering af Easy Subtitles Synchronizer 1.0.0.0